Kom så, op med dig.
- Du skal købe gaver til dine unger. - Jeg køber noget i lufthavnen.
Ikke tale om. Lufthavnsgaver duer ikke.
Marie, lad mig nu sove en halv time mere.
Fint. Hvis du ikke køber gaver til dine unger, så gør jeg det.
Ringer du til receptionen og beder dem om at have regningen klar?
Og få sendt noget morgenmad herop.
Ved du hvad? Plakaterne hænger over alt i Paris.
- Man kan ikke undgå at se dem. - Din telefon ringer.
Hvor mange har du set? Mener du det?
Vil du gøre regningen for værelse 321 klar?
Og vil du sende noget morgenmad, kaffe og frugt op?
- Jeg ringer til roomservice. - Tak.
De sagde, der ville være 120 i Paris.
Kan du give mig overskrifterne? Jeg når ikke at gå på nettet.
Det lyder godt.
Kys-kys. Farvel.
Hej ...
Den kan jeg godt lide. Har du flere af dem?
Ja, jeg tager den.
- Hvor meget? - En dollar.
Kom ... kom.
Ræk mig din hånd. Ræk mig ...
Ræk mig din hånd!
- Vent lige lidt. - Hun trækker ikke vejret.
Jeg tror, hun er død.
Kom ... Læg hende om på siden.
- Træk vejret ... - Op med det. Sådan, ja.
- Vend hende om igen. - Er du okay?
- Ja. - Du klarer den.
Rolig nu.
Marie ...
SAN FRANCISCO HAVN
Sid ned, så taler jeg lige med min bror.
- Jeg har det fint. - Sæt dig nu ned.
- Hej. - Hvordan kunne du gøre det?
- Jeg gør ikke den slags mere. - Fyren er en vigtig klient. Kom nu.
- Det er sidste gang. - Det ved jeg godt.
- Godt, mr..? - Andreou, Christos.
Christos. Okay.
Jeg holder dine hænder, indtil jeg får forbindelse.
Og mens vi er i gang med læsningen, må du kun svare ja og nej.
Ræk mig dine hænder.
En kvinde, du holdt af, er gået bort.
Ja.
Var hun midaldrende? I 50'erne?
- Ja. - Var hun din kone?
Ja.
Jeg fornemmer, at I var sammen længe.
Ja.
- Men det var ikke altid let. - Nej.
- Jeg fornemmer, at hun var syg. - Ja.
Hun var syg i lang tid. Havde hun svært ved at bevæge sig?
- Ja. - Lå hun i sengen?
- Ja, hun havde multipel sclerose. - Det gør mig ondt.
Hun vil gerne undskylde for at have ødelagt jeres ægteskab.
Det gjorde hun ikke.
Hun har det skidt med, at du skulle passe hende -
- og ønsker, at du finder en anden, før det er for sent.
For du bliver jo ikke yngre.
- Eller tyndere. - Nej.
- Hun har da sans for humor. - Ja.
Vent lige ... Hun beder mig være opmærksom.
Hun har noget vigtigt, hun har behov for at sige.
Hun forsøger at give mig en dato. Juni ...
I juni? Siger det dig noget?
Var det der, I blev gift? Var det der, hun døde?
- Nej. - Hun taler helt sikkert om juni.
Ja, juni.
Måske tager jeg fejl. Det sker.
Jeg beskæftiger mig ikke med det her mere.
Jeg er nok lidt rusten.
Tak. Jeg er dig meget taknemmelig.
Tak for hjælpen, lillebror. Jeg skylder dig en tjeneste.
Det var helt utroligt. Din bror er virkelig den ægte vare.
- Det ved jeg. - Jeg mener det altså.
Jeg var skeptisk til at begynde med.
Jeg har altid ment, at den slags var ren hokuspokus.
Men han fortalte mig ting, ingen ved. Han kunne tjene penge på det.
Det har han gjort. Han havde et kontor, en hjemmeside.
- Der blev skrevet en bog om ham. - Hvad skete der så?
Han kunne ikke håndtere det.
Han sagde: "Et liv, der kun handler om døden, er slet ikke et liv."
Nu arbejder han på en fabrik og påstår, han er lykkelig.
Han havde ikke lyst til at gøre det. Det krævede en del overtalelse.
Det sætter jeg stor pris på.
Jeg skylder dig en tjeneste. Vi tales ved mandag om det andet.
Alle tider, Christos.
Må jeg spørge, hvad det med juni var?
June, ikke juni. June Menendez var min kones sygeplejerske.
Passede hende i 15 år.
Og de ti af årene var jeg forelsket i hende.
Jeg følte så meget skyld, at jeg ikke kunne tale om det.
- Og slet ikke med June. - Javel.
Vi ses.
"Vi havde måske kørt 800 meter -
- og mit lommetørklæde var gennemblødt, -
- da jeg til min store overraskelse så Peggotty springe frem fra en hæk.
Hun sprang op i vognen. Sagde ikke ét ord.
Hun krammede mig så hårdt, at presset på min næse gjorde ondt.
Hun lagde nogle stykker kage i min lomme -
- og en pung i min hånd.
Så sprang hun ned og løb sin vej.
Jeg så, at hun havde tabt en knap på gulvet.
Jeg samlede den op og gemte den længe som et minde."
Godt, I to. Ja.
Smukt. Hvem er jer er ældst?
- 12 minutter. - Jeg tror næsten, jeg kunne se det.
- Og du er Marcus? - Nej, det er han.
- Nå, ja. - Den stille.
- Jeg ville have sagt den flotte. - Jeg hedder Jason.
Jason, ja. Den ældste. Sludrechatollet. Den rapkæftede.
Smukt. Så er vi færdige.
Okay ... har I plyndret en telefonboks?
- Tak. Farvel. - Farvel og tak.
- Hvad er der? - Jeg forstår det ikke.
- Må jeg skrive af? - Nej.
- Det skal afleveres i morgen. - Surt show.
Hun kan se det i morgen.
- Godnat, Jase. - Godnat.
Pis ...
Jackie? Er du derinde? Kom nu! Luk op!
- Kom nu. Vågn op. - Luk nu op!
Det nytter ikke noget. Vi ved, at I dækker over hende.
Væk hende. Det er socialrådgiveren.
Mor ... Vågn op, mor!
- Jackie, er du derinde? - Hun er ude og købe ind.
- Kom nu! - Så venter vi.
- Vi ved, I dækker over hende. - Kom nu, mor. Stå nu op!
I spilder vores tid.
Er hun her ikke om fem minutter, ringer vi til politiet.
Luk så op!
Han mener det. Fem minutter!
Tak, jeg har dem.
- Luk døren op, Jason. - I kan vente på hende herinde.
- Sid ned. - Tak.
Jeg håber ikke, det varer så længe.
Så er jeg hjemme!
Hej. Jeg anede ikke, at I kom.
Det havde jeg fuldstændig glemt. Jason, sætter du vand over?
Marcus, hent en tallerken til kagerne.
- Har I været her længe? - Ja.
- Det må I undskylde. - Det går nok. Sæt dig nu ned.
Ved I hvad? Det er den bedste gave, jeg overhovedet kunne få.
Jeg er helt vild med det. Tak.
Mine drenge. Vil du gøre mig en tjeneste, Marcus?
- Hent den røde æske i skabet. - Ja, mor.
Tak.
Du skal gå ned på apoteket.
Giv den her til den rare mand. Han ved, hvad han skal gøre.
- Ja, mor. - Tak, skat.
Jeg gør det. Marcus har ikke lavet lektier endnu.
- Så af sted med dig. - Ring mig op, så hjælper jeg dig.
Ikke for længe, vel? Der er næsten ingen penge på kortet.
Pas nu på dig selv, Jason. Vi ses senere.
Og hvorfor har du så ikke lavet lektier? Kom her.
Se lige det fjollede ansigt. En engel.
Glem lektierne. Du kan skrive af efter mig.
- Slå naltrexone og hydroklorid op. - Okay, lige et øjeblik.
Jeg har fundet det.
"Naltrexone blokerer for effekten af heroin og opiater.
Afvænningen tager mellem en uge og en måned."
- Betyder det, at hun stopper? - Ja, det tror jeg faktisk.
Det er alle tiders. Hidtil har det ikke været andet end løfter.
- Det var bare et spørgsmål om tid. - Værsgo.
Tak. Så kan vi måske leve som en normal familie.
Den unge har en mobil.
- Hej, lille ven. - Kom her, knægt.
Lad mig være i fred!
- Giv mig din telefon. - Giv mig den! Slip mig!
Hold nu kæft. Giv mig den telefon.
Jase?
- Giv mig den telefon. - Hvorfor render du rundt med piller?
Kom nu ... tag din telefon. Tag den så.
- Tag fat i ham! - Vent nu lidt!
Kom her, din lille skid. Hvor skal du hen?
Jase?
Marcus!
Jason?
Kom nu, Jason.
Jeg kan ikke undvære dig.
Kom nu. Kom nu ...
Jason! Kom nu, Jason. Jase ...
Jeg burde være blevet der for at dække historien.
Efter det der skete med dig?
De har sendt et hold ud fra Hong Kong.
Det har jeg aldrig gjort før ... Stukket af fra en historie.
- Går det? - Ja.
- Skal jeg gå med op? - Nej, jeg klarer mig. Her ...
- Gaverne til dine børn. - Jeg elsker dig.
Man anslår, at skaderne løber op i flere milliarder dollar.
Men vi skal tale om de overlevende, for vi håber, at der er overlevende.
Antallet af ofre anslås til flere hundrede tusind.
Det er frygteligt at se, hvordan tsunamien har knust befolkningen.
Godaften, alle sammen.
- Tak. - Vi er meget glade.
Hvor er I søde.
- Marie, kan du høre mig? - Ja ...
Held og lykke. Vi går i luften om fem ... fire ...
... tre ... to ... Værsgo, miss Lelay.
Godaften og velkommen til ”Vindue mod verden”.
I aften er min gæst Guillaume Bellechere -
- der er direktør for det berømte tøjfirma Soucil.
Vi præsenterer en chokerende undersøgelse -
- vedrørende børnearbejde på deres fabrikker i Sydøstasien.
Cyril Guignard rapporterer.
Her i Vesten er det let at kritisere arbejdsforhold i Den tredje verden.
Men sandheden er, at disse fabrikker spiller en central rolle -
- i den industrielle udvikling og evolution af fattige lande.
Og lad mig lige understrege, at den løn, som vi betaler -
- er langt højere end de lokale lønninger ellers er.
Gå nu til ham, Marie!
Kan du høre mig, Marie?
Flå ham i småstykker! Hører du? Gå nu til ham!
Tror De, at den forklaring vil tilfredsstille de franske kunder ...
... monsieur Bellechere?
Hvis de vidste, hvilke forhold tøjet produceres under -
- ville det så stadig være rentabelt?
Tag derud, så vil De se, at de mennesker har brug for os.
Tak, monsieur Bellechere. Og tak, fordi I så med.
Vi ses i næste uge.
- Undskyld, det var utilgiveligt. - Vi redigerer det bare.
Det var min fejl. En defensiv direktør er en hård sæsonstart.
- Skal vi gå ud og få noget at spise? - Nej tak.
Så ses vi i morgen.
- Didier ... - Ja?
- Jeg tror, der skete noget derude. - Du var tæt på at dø.
Nej, der skete et eller andet med mig.
Da jeg røg ned under vandet ... Jeg så syner.
Jeg ved ikke ...
Du fik hjernerystelse. Du slog hovedet.
Du har ret.
To højreorienterede aviser hævder -
- at sikherne gik på gaden, brændte biler og plyndrede forretninger.
Andre påstår, at uroen blev udløst af nationalistiske elementer -
- for at stille minoritetsgrupper i et dårligt lys.
- Hvad mener du om sikh-historien? - Hvad?
- Historien om sikherne. - Den er god.
- Jeg er nødt til at arbejde over. - Godt, så ses vi i morgen.
Må jeg sige noget, som du måske ikke vil høre?
Jeg tror, du er begyndt at arbejde for tidligt.
Fysisk har du det fint, men siden ulykken ...
Tag fri et stykke tid for at komme over det.
- Bare et par uger. - For at "komme over det"?
Du har altid gerne villet skrive. Michel vil være vild med din bogidé.
- Men det ville tage tid. - Dit job løber ingen vegne.
Det vigtigste er, at du har det godt.
Vi kan ikke undvære dig.
Jeg skal nok overveje det.
Har du set, der er møde i dag? Oppe på første?
- Chefen og fagforeningen? - Det vidste jeg ikke.
Det har varet hele eftermiddagen. Måske er rygtet sandt.
- Hvilket rygte? - At de vil fyre 30 % af de ansatte.
- Det har du vel hørt? - Nå, ja.
- Hvad er der galt med dig i dag? - Jeg sov ikke så godt i nat.
- Nå, vi ses i morgen, ikke? - Ja, vi ses.
Velkommen til ti ugers kursus i italiensk madlavning.
Jeg hedder Carlo. Nogle af jer kender mig og har taget andre kurser.
Og til dem, der ikke kender mig: Buena sera. Kald mig bare ”chef”.
Vi kommer til at arbejde i par under hele kurset -
- så jeg vil starte med at dele jer op.
Vær nu ikke så generte. Find en partner.
Nogle af jer er kommet som par. Andre har arbejdet sammen før.
- Godt, hvem er så til overs? - Det må du altså undskylde.
Undskyld, jeg kommer for sent. Vejen var spærret.
Og en idiot på kontoret var en evighed om at tilmelde mig.
- Kommer jeg for sent? - Slet ikke. Hvad hedder du?
- Melanie. - Vi deler folk op i par.
Du kan være sammen med ...
- Hvad hedder du? - George.
Melanie og George. Alice og ...
- Tony ... - Hej, Tony.
Undskyld ...
Til gymnastik varmer man op med strækøvelser.
Vi varmer op med et glas Barbaresco -
- en dejlig vin fra Piedmont-regionen i det nordvestlige Italien -
- der laves på nebbiolo-druen.
Tag et nip.
Og ... musik. Madlavning handler om at bruge alle sanser.
Næsen, øjnene, ganen og ørerne.
Og i aften starter vi ved begyndelsen.
Hjørnestenen i en stor del af det italienske køkken ...
... den klassiske, toscanske tomatsauce.
Og til den skal vi bruge hakkede tomater, så lad os komme i gang.
Giv jer god tid. Se lige de smukke tomater.
Og musikken ... Er det ikke smukt?
Nogle af dem er virkelig dygtige. Er det første gang, du er her?
- Ja. - Også her.
Jeg læste i brochuren, at kurset slutter med en konkurrence.
Det så jeg. En lokal madkritiker skal være dommer.
Vi skal nok ikke regne med at vinde.
- Vi har da stadig ti uger. - Det er også rigtigt.
Og vi har ikke mistet nogen fingre endnu.
Det er den rigtige indstilling.
Hvem af os bruger den forkerte kniv? Er det mig?
Ja, du skal bruge den der.
Hende ved siden af havde sin egen kniv med.
- Havde hun? - Meget skræmmende.
- Vi ses i næste uge. - Ja, det gør vi.
- George Lonegan? - Ja.
Undskyld, jeg forstyrrer. Jeg er mr. Andreous nabo.
Den græske fyr i 50'erne, der har mistet sin kone.
- Du foretog en læsning for ham. - Jeg stopper dig lige her.
- Candace. - Jeg foretager ikke læsninger mere.
- Du gjorde det for mr. Andreou. - Han arbejder sammen med min bror.
- Det var kun den ene gang. - Jeg siger det ikke til nogen.
- Beklager. - Hør, jeg har penge med.
- Jeg vil ikke have dine penge. - Alt, hvad jeg har.
Jeg har mistet mit barn. Mit eneste barn.
Jeg vil bare tale med hende. Jeg vil tale med min lille skat.
Jeg kan desværre ikke hjælpe dig. Hold nu op!
Jeg har penge!
Mr. Lonegan! Hjælp mig!
Jeg vil tale med mit barn.
Kom så, piger! Spark til bolden!
Der dukkede en mere op for at få foretaget en læsning.
Takket være mr. Andreou.
Hvad? Jeg bad ham om at holde kæft.
- Kom så, piger! Spark nu til! - Men det gjorde han altså ikke.
Jeg taler med ham og sørger for, at det ikke sker igen.
- Okay. - Og?
- Og hvad? - Gjorde du det?
- Hvad? - Foretog du læsningen?
Du fatter det stadig ikke, vel?
Du mener, at når jeg kan tjene penge på det, bør jeg gøre det.
Ja, det mener jeg.
Jeg mener også, at det er din pligt, når du har fået den gave.
Det er ikke en gave, Billy. Det er en forbandelse.
Du forstår det ikke. Det ødelægger min chance for at få et normalt liv.
- Jeg føler mig som en vanskabning. - Vanskabning?
Uanset hvad du kalder det, så er det den, du er.
Det kan du ikke løbe fra.
"For at aflede hans tanker fra det triste emne -
- fortalte jeg mr. Micawber, at jeg forventede, at han lavede punch -
- og førte ham hen til citronerne.
Hans fortvivlelse forsvandt i løbet af et øjeblik.
Aldrig har jeg set en mand more sig så strålende -
- i duften af citronskal, sukker og brændende rom -
- mens han rørte, blandede og smagte til -
- og lignede en, der i stedet for punch -
- var ved at skabe en formue til sin familie, der ville vare evigt."
Døden er ikke endelig. Den er blot begyndelsen.
Porten til livet efter døden, der afspejler vor opførsel her på jorden.
Gud skabte i sin uendelige gavmildhed Himlen -
- og der befinder Jason sig nu, omgivet af engle og helgener.
Og han ser ned på os.
Vi begraver Jasons jordiske rester, men hans er sjæl allerede hos Gud.
Jasons aske kan afhentes bagved -
- men jeg ser gerne, at I forlader kirken af hovedindgangen.
Godmorgen. Kom indenfor.
Tak.
Godmorgen.
Godnat, Jase.
Du skal ikke være der længe. Bare indtil din mor har det bedre.
Det par, vi har i tankerne, er erfarne og bor tæt på dit hjem.
Du kan fortsætte i samme skole.
Jeg vil ikke bo hos nogen andre. Jeg vil blive hos dig.
- Hvor skal du hen? - Giv os lige et øjeblik.
Hør her ... jeg har brug for tid til at få styr på mig selv.
Men jeg stikker ikke af. Det lover jeg.
Jeg kunne godt blive hos dig nu, og det ville jeg meget gerne.
Men så klarer jeg det ikke. Jeg er ikke stærk nok.
Jeg forventer ikke, at du forstår det.
Og jeg ved, at når jeg forlader dig nu -
- føles det som det værste i verden.
Men jeg lover, at jeg ikke svigter dig.
Det lover jeg.
Jeg er ked af det ... Jeg elsker dig. Kom her.
Vær nu en god dreng.
Kom her, min dreng.
Opsummerer man Frankrigs efterkrigshistorie -
- er der kun to statsmænd, der tæller. De Gaulle og ham.
Alt er allerede skrevet om de Gaulle. Det samme gælder ikke Mitterrand.
Der er fascinerende elementer. Afskaffelsen af dødsstraffen, EU.
Han forførte venstrefløjen og liberaliserede den.
Det var en revolution!
Og de mørkere sider af hans karakter er aldrig blevet beskrevet.
Han har været død i ti år, så nu kan vi tillade os at grave dybere.
Jeg vil grave i hans fortid.
Vichy, Elf-skandalen ... Hvilken rolle spillede han?
Taiwan-fregatterne, Papon-skandalen. Mazarine, Marguerite Duras ...
De historier blev aldrig taget op. Der blev lagt låg på.
Jeg vil afsløre, hvem der vidste noget.
- Vil det ikke skabe for meget røre? - Det tror jeg ikke ...
- Jeg vil have en bog, alle kan læse. - Mitterrand var ikke blot politiker.
Mitterrand var et ikon. Han er "Tonton", vores onkel!
Måske kan vi bruge det som titel. "Tonton."
- Den titel går nok ikke. - Selvfølgelig ikke. Det var en spøg.
Jeg vil gerne have forslag til titlen.
Hvad med "Myten og manden" eller "Den vaklende statue"?
- Jeg ser frem til jeres forslag. - Vi laver en liste.
- Vi tænker over det. - Tak.
Tillykke. Timingen kunne ikke være bedre.
Politisk sker der ikke noget lige nu.
Du skriver den bog, du gerne ville skrive og får hvilet ud.
Og til sommer er du tilbage på skærmen -
- med en bestseller bag dig og en bedre kontrakt.
- Stærkere end nogensinde. - Præcis.
Du tilpasser dig og vender uheld til held.
Det er det, jeg elsker ved dig. Du er ikke offer-typen.
Nej, jeg er aldrig offer. Aldrig sårbar, beklager mig aldrig.
- Undskyld. Jeres bord er klar. - Fint. Jeg er ved at dø af sult.
Må jeg spørge om noget? Hvad tror du, der sker, når vi dør?
- Det var et underligt spørgsmål. - Svar ...
Når man dør, dør man. Lyset slukkes, og det er det. Hvorfor?
- Hvorfor? - Ikke andet? Bare mørke?
Ja, stikket trækkes ud. Den evige afgrund.
- Tror du, at der kan være noget? - Så som?
Det ved jeg ikke. Et eller andet. Et liv efter døden.
Det tror jeg ikke. Tror du så ikke, at nogen havde opdaget det?
At der ville være beviser?
Jo, måske.
Har du mange af den slags spørgsmål? Tjener ...
- Mere champagne? - Ja tak.
Tak.
"Hjælp dine kære med at se lyset."
"En rejse gennem livet efter døden." Af dr. Claudia Rosseau.
Godt, har alle bind for øjnene?
Okay.
Hvis I vil være gode kokke, må vi arbejde med ganen.
Stimulere jeres fantasi, jeres sanser.
Det nytter ikke at kunne skære, hakke og stege -
- hvis man ikke kan sætte navn, farve og form på smagsstoffer.
Godt, ske nummer et.
Det er svært, så det betyder intet, at I ikke omgående identificerer det.
Begynd med at beskrive det. Hvordan er teksturen?
- Er du klar? Åbn munden. - Hvordan er konsistensen?
Flot.
- Hvad er der? - Jeg aner fandme ikke, hvad det er.
"Aner det fandme ikke." Okay.
Men det er ikke en frugt. Det er nøddeagtigt.
Men også sødligt, tror jeg.
"Nøddeagtigt ... sødligt."
- Gættede hun det? - Ja.
- Hvordan skal vi gøre det her? - Gøre hvad?
Vi kan finde på en masse pis, eller også kan vi være ærlige.
- Men hensyn til? - Hvorfor vi går på aftenskole.
Godt ... Hvordan klarer I jer?
Det smager lidt af egetræ.
- Okay ... - Måske noget muskatnød?
Okay.
Du er her ikke for at lære at lave den perfekte spaghetti vongole, vel?
Nej, ikke udelukkende.
Godt, jeg lægger ud.
Jeg er her, fordi jeg er ny i San Francisco.
Fordi jeg gerne vil have nye venner.
Og hvem ved? Måske møder jeg min drømmemand.
Åbn munden.
Hvorfor flyttede du til San Francisco?
Fordi jeg blev droppet af en i Pittsburgh.
- Det er jeg ked af at høre. - Ikke ved alteret, men næsten.
Første afdrag på brudekjolen var betalt. Bryllupsrejsen var bestilt.
Det er okay. Jeg er ...
Jeg er næsten kommet over det.
Det er faktisk løgn.
- Hvad smagte det af? - Det ved jeg ikke.
Jeg ved det virkelig ikke.
- Vil du prøve igen? - Okay.
Klar? Okay.
- Er det en bønne? - Ja.
Hvilken farve har den?
Det smager ... som om det er en sort bønne.
- Har jeg ret? - Ja.
Hvordan klarer vi os? Vær nu ikke generte.
Godt ... jeg har også for nylig lagt mit liv fuldstændig om.
Jeg tog nogle ting op til overvejelse og valgte at prioritere anderledes.
Hvad har du ændret? Er du blevet skilt eller ...
Nej, ikke noget i den retning.
Et job, som jeg var nødt til at lægge bag mig.
Det gjorde mit liv helt umuligt. Det er helt sikkert en nød.
Vil du fortælle mig, hvad det var for et job?
Helst ikke.
Bare rolig. Jeg var ikke kriminel eller noget.
Åbn munden.
- Peberfrugt. - Ja.
Var det ikke alle tiders? Nu er jeg helt sulten.
- Det er jeg også. - Skal vi gå ud og spise?
Der ligger et sted i nærheden, som alle taler om.
Tager du gas på mig? Vi er jo nærmest eksperter selv.
- Jeg kan køre. - Fint nok.
- Har du boet i San Francisco længe? - Født og opvokset, ja.
- Dejligt. - Lad det være. Jeg ordner det.
- Slap du bare af. - Nej, jeg er din partner.
- Vi skal jo hjælpes ad. - Okay.
Du godeste. Er det ...
- Er det dig som barn? - Det er mig og min bror, Billy.
Det var dig, der fik det gode udseende.
- Han fik så alt det andet. - Er det hans børn?
Ja. Mine niecer.
Hvem er det? En af dine forfædre?
Nej, det er Charles Dickens. Jeg er en stor fan af ham.
Folk taler altid om Shakespeare ...
Han er da alle tiders, men Dickens ...
Nu skal jeg. Man skal kende tricket.
Det er Billy. Jeg har talt med vores græske ven.
Jeg har bedt ham om at holde kæft. Så slap bare af.
Der kommer ikke flere og beder om læsninger.
Men ham fyren var altså ret imponeret over dine evner.
Over at der blandt plattenslagerne findes en, der har fået den gave.
- Det må du undskylde. - Hvilken gave?
- Det er ikke noget. Glem det. - Jeg vil gerne vide det.
Før i tiden arbejdede jeg som medium.
Jeg ved det godt, men ... Det er sandt.
Jeg blev syg som barn. Fik en infektion, der udviklede sig til en febersygdom.
Den angreb hjernen og rygmarven. Det hedder encephalomyelitis.
De var nødt til at operere heromme.
Det var en kompliceret operation. Otte timer.
De var tæt på at miste mig. Teknisk set mistede de mig faktisk -
- og genoplivede mig flere gange.
De fik bugt med sygdommen, men de må have lavet noget rod deromme -
- for kort tid efter begyndte jeg at få migræne.
Og så mareridt.
Og så dukkede de her ... forbindelser op.
En dag, jeg sad sammen med en ven, så jeg pludselig en kvinde.
Fuldstændig krystalklart. Jeg beskrev hende for ham.
Det viste sig at være en beskrivelse af hans mor, som jeg ikke kendte -
- og som var død ugen før.
- Du griner ikke endnu. - Nej, det gør jeg ikke.
Jeg antog, at det måtte være en form for tilfælde.
Men som tiden gik, dukkede der flere og flere af de her forbindelser op.
Lægerne tog en masse prøver -
- og sagde, at jeg havde udviklet passiv skizofreni.
De gav mig en masse piller, der blokerede for de her syn -
- men de blokerede også næsten alt andet, så jeg måtte vælge.
Jeg måtte leve med hallucinationerne uden at kunne blokere for dem.
Eller også ville jeg ikke have noget liv.
- Åh, Gud. - Nu har jeg forsømt mine pligter.
Må jeg spørge om noget?
- De er vist klar til at komme i. - George?
- Kun hvis jeg må sige nej. - Du ved ikke, hvad jeg spørger om.
Jo, du vil bede mig om at foretage en læsning.
Melanie, jeg kender dig knap nok -
- men jeg kan virkelig godt lide dig. Det kan jeg altså.
Kan vi ikke lade, som om vi går tilbage i tiden?
Glemme, at du hørte min brors besked.
- Og at den her samtale fandt sted? - Hvorfor?
Hvis vi åbner den dør, får vi aldrig et normalt forhold til hinanden.
Sådan er det bare. Tro mig. Jeg har en del erfaring på området.
Nogle gange ...
Idéen om at vide alt om en anden kan virke tiltalende -
- men måske er det bedre at holde lidt igen.
Det forstår jeg godt.
Men du må da kunne forstå, at jeg er nysgerrig.
Selvfølgelig kan jeg det.
Vil du ikke nok?
Okay.
Kom.
- Sæt dig ned. - Okay.
Jeg tager dine hænder et øjeblik for at få forbindelse -
- så slipper jeg og stiller dig nogle spørgsmål.
Godt. Ræk mig dine hænder.
Okay.
Der er en kvinde. Hun er høj.
Tynd. Hun har brunt hår.
Ved du, hvem jeg taler om?
- Er den kvinde din mor? - Ja.
Jeg føler smerte i brystet.
Det var sådan, hun døde. Af et hjerteanfald.
Det gør mig ondt.
Er du klar til at spise?
- Er der ikke noget andet? - Nej, det er der ikke.
Jo, der er. Sig det nu. Jeg ved, der er noget.
Hvad er der galt? Tror du ikke, jeg kan tåle at høre det?
Godt ...
Da du rørte mig før, var der en ...
Der var en mand. Mørkhåret.
- Min far. - Og han døde for nylig?
Sidste år.
Og det eneste, jeg hørte ham sige, var ...
- Hvad? - At han var ked af det.
Af hvad?
Af det han gjorde mod dig for længe siden.
Og at han håbede, du en dag ville tilgive ham.
Det gør mig ondt.
Undskyld ...
Jeg burde ikke have presset dig til det.
Måske skulle vi ikke have gjort det.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Bortset fra, at hvis jeg går nu ...
... hvis vi sætter en streg over det her ...
... lader, som om det aldrig er sket ...
Så skal vi nok klare den. Det er jeg sikker på.
Godt.
Vi skal jo stadig vinde den konkurrence.
Ja.
Jeg burde have lyttet til dig. Man kan få for mange oplysninger.
- Vi ses i næste uge. - Det gør vi helt sikkert.
"Den gamle tristhed, der engang prægede mit liv -
- kom tilbage som en uvelkommen gæst, dybere end nogensinde.
Den fik tag i mig som en strofe af sørgmodig musik -
- en håbløs bevidsthed om alt det, jeg havde mistet.
Om alt det, jeg havde elsket.
Alt, hvad der var tilbage, var et ødelæggende tomrum -
- der lå ubrudt omkring mig mod den mørke horisont."
Godt, min dreng. Ud med dig. Det var godt.
- Hej. - Hej, Marcus!
Hej, jeg hedder Angela. Det er Dennis.
Jeg kalder ham ”Dennis the Menace”.
Nu skal jeg vise dig køkkenet. Bare gå videre den vej.
Det er så her, vi spiser morgenmad. Hvad kan du lide at få om morgenen?
Vi spiser havregrød. Kan du lide det?
Eller cornflakes?
Det er dit værelse.
Den sidste dreng, Ricky, flyttede for en måned siden.
Han er lige fyldt 18. Han har fået sit første job. Som sikkerhedsvagt.
Men det er dit nu.
- Kan vi skaffe en seng mere? - To sekunder, Marcus.
Vi får brug for endnu en seng. Skal jeg tage din?
- Går det? - Ja.
Godnat, Jase.
Hvem er enige i A og D? "Rønnebær er det samme som bjerg ask."
"Bjerg ask kan blive 100 år gammel." Mener nogen noget andet?
Marcus, tager du lige kasketten af? Tak.
Lad os gå videre til nummer seks.
På næste side skal I se på uddraget af ”Wings of Courage”.
Tak, fordi I kom. Og øh ...
Vi lader høre fra os, når aftalen er på plads.
Det skal ordnes hurtigst muligt.
- Vi ses, Marcus. - Vær nu en god dreng.
Det er frokosttid, Marcus. Vil du med?
Dødens engel kommer til dig -
- og finder dig, uanset hvor du gemmer dig.
Selv hvis du gemmer dig inde, som en rig mand på et slot -
- så vil Guds engel finde dig.
Hej.
Mange af os er formentlig for bange til at spørge:
"Hvad sker der, når vi dør?"
Men hvis man tror på Kristus, har man intet at frygte.
Goddag. Jeg hedder Marie Lelay. Jeg har en aftale med dr. Rousseau.
Undskyld, jeg forstår ikke tysk.
Vi ville gerne vide præcis, hvor hun er nu.
Men det ved du måske allerede. Claudia Rousseau.
Marie Lelay. Det glæder mig at møde dig.
Jeg er nødt til at fortælle om det syn, jeg så.
- Så gør det. - Jeg følte mig så fredfyldt.
Alt var stille. Det var mørkt.
Jeg fik øje på et lys.
Og jeg hørte lyden at en blid vind.
- En følelse af vægtløshed? - Ja.
Et 360-gradersperspektiv?
Uden fornemmelse for tid og bevægelse?
- Ja. - Men alvidende og altfølende?
- Præcis. - Lad os drikke en kop te.
Som forsker og ateist var jeg meget afvisende over for den slags.
Det er helt sikkert. Det hinsides, nærdødsoplevelser.
Som alle andre troede jeg, at folk så strålende lys -
- og Paradis-lignende haver, fordi det lå i den kulturelle opdragelse.
Men efter 25 år på et hospice, hvor jeg har arbejdet med folk -
- der var erklæret døde, men som mirakuløst overlevede -
- er beretningerne om deres oplevelser så ens -
- at det ikke kan være et tilfælde.
Når de havde disse oplevelser, var de næsten alle bevidstløse.
I en tilstand, hvor hjernen ikke kan danne nye billeder.
Så du mener altså, at min oplevelse er virkelig?
Åh, ja. Jeg tror, du oplevede døden.
Det hele skulle være her.
Hvis din rejse bliver som min, bliver det ikke let.
Det er en ensom vej at gå.
Folk bliver irrationelle, når man taler om emnet. Fjendtlige, endda.
Men beviserne kan ikke tilbagevises. Jeg har selv forsøgt.
Måske kan en indflydelsesrig person som dig ændre folks opfattelse.
- Det håber jeg, du kan. - Tak.
- Held og lykke. - Du får det igen, når jeg er færdig.
... så kør forsigtigt i weekenden. Nu følger aktualitetsprogrammet -
- ”Vindue mod Verden” med Jasmine Chang.
Godaften.
Efter at Vivendi og VFM har udtalt -
- at kvartalsoverskuddet er større end ventet -
- spørger vi, om det er for tidligt at tale om økknomisk krise.
De vil tale med dig ovenpå.
Sid ned. Du ved, at der har været en masse snak om nedskæringer.
- Ja, det har jeg hørt. - Cheferne talte med fagforeningen.
De har udtænkt en aftrædelsesordning til dem, der siger op frivilligt.
- Frivilligt? - Det er faktisk en ret god aftale.
Du får seks måneders løn og to års helbredsforsikring.
Og hvad har det med mig at gøre?
Det er en skandale. Du har arbejdet der i tre år uden en sygedag.
- De sagde, det ikke var personligt. - Sikke noget pis!
Han beskytter dem med kone og børn.
- Hyr dog en advokat. - Det har jeg ikke råd til.
Jeg kan hjælpe dig med at finde et nyt job.
Men ved du, hvad jeg synes, du burde gøre?
- Ja, det ved jeg. - Din webside kører stadig.
Det ville være anderledes denne gang. Vi ville have mere kontrol over det.
Vi kunne nøjes med to klienter om dagen. Højst tre.
Vi giver ikke dit nummer ud. Taler ikke med medierne. Det har vi lært.
Tag lige og tænk over det.
- Går det, George? - Ja.
Du ser lidt nedtrykt ud. Jeg kan være din partner i dag.
Vi to kunne vinde den konkurrence.
Ja ... fint nok.
Pas nu på fingrene.
- Hallo? - Clare?
Det er Dennis. Du må hellere komme.
Selvfølgelig. Jeg kommer nu.
- Hvor meget var der? - 200 pund.
- Skolen siger, han ikke dukkede op. - Hvad sker der nu?
- Vi tilkalder ikke politiet endnu. - Nej, det er sidste udvej.
- Giver I besked, hvis han dukker op? - Vi lader høre fra os.
Jeg følger jer ud.
METCALFE HALL CENTER FOR MEDIUMSKAB
TAL MED DE DØDE
Vores medium, mr. Hewitt, er en travl mand. Han har tid om seks uger.
Du godeste.
Mrs. Joyce, vores seniormedium, har en offentlig læsning i aften.
- I foredragssalen. - Det prøver jeg så. Tak.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Nej tak.
Jeg føler noget i denne side af rummet.
Nogen hvis navn begynder med J.
Har bogstavet "J" nogen betydning for nogen?
Hold dig nu ikke tilbage. Fortæl os, hvad du hedder.
Marcus.
Marcus ... Marcus. Kom her.
Kom herop, hvor jeg kan se dig.
God dreng.
Det var godt, Marcus. Jeg gør dig ikke noget.
Det var godt.
Marcus, du har mistet en for nylig.
Var det en, du var nært knyttet til?
Han siger sit navn. Det er Joe eller Jack.
- Jason. - Jason, ja.
Han var nært knyttet til dig. Var han et familiemedlem?
Er det din far?
Din far siger, at du ikke må være ked af det -
- og at du skal passe godt på din mor.
Vil du gøre det for ham? Giv Marcus en stor hånd.
Dejlig dreng.
Når jeg går i trance, vil min åndelige vejleder tale til dig gennem mig.
Hvem hidkalder mig fra åndeverdenen? Sig dit navn.
- Marcus. - Marcus ...
Velkommen, Marcus. Jeg hedder Yoshi.
Jeg indstiller lige mikrofonerne. Har du fysik i skolen?
Så ved du, at alle stoffer vibrerer med forskellig frekvens.
Men i åndeverdenen er vi oppe på et højere niveau.
Så vi kan ikke høre dem med vores normale hørelse.
Derfor bruger vi en kugleformet superkardioid kondensatormikrofon.
Som den her skønhed. Godt, så tror jeg, vi er klar.
Og ...
Jason? Er du der?
Din bror, Marcus, er her. Har du en besked til ham?
Det var de gamle grækere, der opdagede det.
De kaldte det et ”psychomanteum”.
Den reflekterende overflade skaber kontakten til åndeverdenen.
I dag kalder vi det ”spejlmeditation”.
Du kan måske ikke tale med ham, men du kan se ham -
- hvis du virkelig ønsker det.
- Så du ham? - Nej.
- Hallo, det er Clare. - Han er ikke dukket op.
- Jeg kontakter politiet. - Det hjælper ikke.
Jeg er ligeglad ... Vent, der er han. Jeg ringer tilbage.
Undskyld.
Lad ham være.
TALER VIRKELIG MED DE DØDE
Undskyld, vi er sent på den. Kom ind.
Alle er oprørte over det, der er sket.
Sid ned.
Marie, jeg er helt ærligt lidt forvirret.
Vi bestiller en bog om Mitterrand og får tre kapitler af -
- ”Hinsides. Tavshedens sammensværgelse.”
Jeg ved godt, at det ikke er det, I forventede.
Du sagde, at der var for få overraskelser i forlagsbranchen.
Det her er da en overraskelse.
- Hvor skal jeg begynde? - Syntes du, den var interessant?
Selvfølgelig. Du har altid haft næse for en god historie.
- Men vi er et politisk forlag ... - Det her er politisk!
Materialet er interessant, men kun for et specialiseret marked.
I morges eksploderede seks bomber i hjertet af London.
De var indstillet til at gå af midt i myldretiden.
Hvorfor er du så meget imod det?
Hvorfor er du så bange for det? Det er virkeligt!
Der er videnskabelige beviser fra forskere, der arbejder i det skjulte.
En Nobelprisvinder jages af religiøse lobbyister. Det er da en historie!
Bedre end en doven, uærlig, gammel politiker.
Sådan en bog skal skrives på engelsk til det amerikanske marked.
Det skete for mig, Michel.
Jeg så det med mine egne øjne.
Det sted, hvor vi kommer hen ... Det, vi kommer til at opleve.
Hver eneste af os.
Interesserer det dig ikke?
Hør nu her. Vi bestilte en bog om Francois Mitterrand.
Enten begynder du at skrive den, eller også får jeg pengene tilbage.
Det var så ydmygende.
De så på mig, som om jeg var vanvittig.
For seks måneder siden tiggede de mig om at skrive.
Hvad som helst af den fantastiske Marie Lelay.
Du må give mig mit job tilbage. Jeg klarer ikke flere ydmygelser.
- De tog mine plakater ned i dag. - Det ved jeg.
- Hvorfor fortalte du mig ikke det? - Og din bog?
Jeg gør den færdig i min fritid. Det har voldt nok problemer.
- Hvad er der galt? - Hør her ...
Det bliver måske ikke så let at få dit job tilbage, som du tror.
Hvorfor? Det var en midlertidig orlov.
Jeg ved det, men ... Vi havde ikke forudset det her.
At du ville fortælle offentligheden om dine oplevelser.
- At du ville miste din troværdighed. - Det med bogen var din idé!
Min idé var, at du skulle skrive om Mitterrand.
- Hvad er det, du siger? - At du skal holde fri lidt længere.
Gør bogen færdig. Få det ud af systemet.
Det er hende pigen, ikke? Hun har erstattet mig.
- Jeg har set hende. Hun er god. - Ja, men ikke så god, som du er.
- Går du i seng med hende? - Hvordan kan du spørge om det?
Du har altid bedt mig stille de svære spørgsmål.
Det er sjovt ... Hvem skulle have troet det?
For få måneder siden var jeg berømt. Rig ...
En succeshistorie.
Jeg var lykkelig.
Opslugt af mit arbejde.
Af dig.
Alt det her skete, fordi du ikke købte gaver til dine børn.
Hvad? Hvad mener du? Det forstår jeg ikke.
- Glem det. Det betyder ikke noget. - Nej, vent ...
Hallo?
- Ja? - Det er Michel.
Hør ... jeg har haft det frygteligt efter vores møde i dag.
Den bog betyder åbenbart meget for dig.
Alle var lidt oppe at køre på grund af det, der skete i London.
Men jeg har ringet lidt rundt. To forlag er måske interesseret.
Et amerikansk og et engelsk. Har du noget at skrive med?
Lige to sekunder.
Så er jeg her.
- Goddag, - Goddag.
Det her kunne blive et godt rum til gruppelæsninger.
- Gruppelæsninger? - Ja, du kan læse for flere samtidig.
Op til 20 mennesker eller mere. Det bestemmer du.
Det her bliver dit kontor. Og lige ved siden af ligger mit.
Herfra kan jeg tage mig af det hele. Du skal ikke bekymre dig om noget.
- Hvad med dine andre forretninger? - Dem skiller jeg mig af med.
Når der kommer gang i det her.
Lad os få dig hjem, så du kan hvile dig.
- Du har tre aftaler i morgen. - Ja.
Kom nu.
- Billy Lonegan? - Ja.
Din bror bad mig give dig det her, før han gik.
- Gik? Hvorhen? - Aner det ikke.
Kære Billy ... Jeg er ked af det.
Det er åbenbart umuligt at overbevise dig om -
- at det, jeg har, er en forbandelse.
Jeg ved, at du mener, det er min pligt at hjælpe andre.
Men lige nu har jeg mest brug for at hjælpe mig selv.
Så jeg er nødt til at holde lidt fri.
Jeg ved ikke, hvad fremtiden bringer, eller hvornår jeg kommer tilbage.
Så du skal ikke vente oppe, så at sige.
Hils Jenni og ungerne. Din lillebror, George.
Denne type narkomaner klarer sjældent at blive stoffri.
Hvad gør vi så? Kan I klare det en tid endnu?
Ja, men ikke alt for længe.
Vi er ved at løbe tør for idéer, og det er hårdt.
Han skal møde vores tidligere plejebarn, Ricky.
Hvem ved? Måske kan de to få sig en snak.
- Hallo? - Marie Lelay?
Det er Richard Aronson fra Aquarius Books i New Mexico.
Undskyld, hvem?
Aquarius Books i Santa Fe. Du sendte din bog til os.
Vi er begejstrede for den, og vi vil gerne udgive den.
Vi vil gerne have den i trykken før bogmessen i London til foråret.
- Du bor i Paris, ikke? - Jo.
Så det er ikke besværligt, hvis vi beder dig tage til London?
- Nej, nej, slet ikke. - Så kan du gøre reklame for den.
Måske læse op fra den. Det er en utrolig historie.
Tak.
Så er vi her. Doughty Street 48.
Charles Dickens' hjem i London, hvor han boede med kone og børn.
Ved nogen, hvor mange børn han havde?
Her er entréen. Det var det syn, der mødte forfatteren, når han kom hjem.
Alt står præcist, som det var dengang.
Følg med op ad trappen, så begynder vi ovenpå.
Nu går vi ind på Dickens' kontor.
Foran jer ser I en original kopi af ”Et juleeventyr” -
- der måske er en af Dickens' mest berømte bøger.
Men herovre står skrivebordet, hvor Dickens skrev sine bøger.
På væggen her hænger illustrationer til ”Edwin Droods hemmelighed” -
- som var den roman, Dickens skrev på, da han døde.
Og her hænger et maleri, som Dickens' fans holder af.
Det viser den sovende forfatter -
- og hans romanpersoner, der svæver rundt over ham.
- Ved nogen, hvad det hedder? - ”Dickens' drøm.”
Det hedder ”Dickens' drøm”.
Denne vej.
I kan lige vente uden for bygningen.
Nogen spørgsmål?
OPLÆSNING AF ”LILLE DORRIT” DEN 14. MARTS
- Hvilken dato er det? - Den 14.
Nå, det er den 14 ... okay.
Du vil kunne lide Ricky.
Han var på din alder, da han kom til os, og lige så genert.
Nu er han voksen. Med arbejde og egen lejlighed.
LONDON BOGMESSE
- Han er her et sted. - Vi skulle mødes ude foran.
Hvor er han? Se lige der ...
- Jeg kan næsten ikke kende dig. - Anholder du os?
- Ikke hvis I opfører jer pænt. - Marcus, det er Ricky.
Hej. Skal vi tage en kop kaffe først?
Det lyder som en fin idé. Det her er et fantastisk sted.
- Må jeg se mig lidt omkring? - Ja, men mød os her om en time.
Så er du en god dreng.
Der er gået næsten et år. Han taler knap nok til os.
- Det gjorde jeg jo heller ikke. - Han er anderledes. Ikke som dig.
- Lad os nu få en kop kaffe. - Det lyder godt.
"Hun er, forsikrer jeg jer, noget af det mest eddikesure.
Mr. Plornish åbnede med en beskeden fornægtelse af sin evner døren -
- og fulgte efter hende med et så overbevisende uskyldigt udtryk -
- at hendes far kunne have set til uden at fatte mistanke.
Men i sin venlige uvidenhed ænsede han ikke noget.
Efter en kort samtale tog Plornish afsked.
Før han forlod stedet, gik han rundt i fængslet og så på keglespillene -
- med de blandede følelser en tidligere beboer har, når han føler -
- at det måske er hans skæbne at vende tilbage dertil."
Tak ... Tak, mine damer og herrer.
Hvis nogen ønsker at købe en CD, står jeg til rådighed.
Tak.
- Goddag. - George ... George Lonegan.
Det er virkelig en stor ære, mr. Jacobi.
- Jeg er en stor fan. - Tak. Du er langt væk hjemmefra.
Ja.
- Nød du oplæsningen? - Meget, ja.
- Værsgo. - Mange tak. Tak.
- Held og lykke. - Tak.
"Jeg følte mig forbundet med en verden af stilhed og ro.
Om det, jeg så, virkelig var et glimt af livet efter døden -
- eller blot en forvirret fantasi, finder jeg nok aldrig ud af.
Og ved slutningen af min rejse er mine spørgsmål stadig ubesvarede.
Jeg regnede ikke med at blive mødt af fordomme og snæversynethed.
Der er lang vej igen, før vi kan tale om døden og det, der følger efter -
- på en blot tilnærmelsesvis fornuftig måde."
Godt, hvis I vil købe min bog, signerer jeg den.
Kom bare. Tak.
- Dav. Hvad hedder du? - Maria.
- Tak, Maria. - Jeg hedder Michael.
- Tak. - Honora.
- Mange tak. - Jeg hedder George.
George.
Undskyld?
- Øjeblik ... dig genkender jeg. - Undskyld?
- Du er ham mediet. - Du forveksler mig med en anden.
- Jo, du er George Lonegan. - Jeg aner ikke, hvem det er.
Du er George Lonegan.
- Du forveksler mig med en anden. - Jeg må tale med dig.
- Jeg må tale med dig. Du er synsk. - Nej, jeg er ikke den, du tror.
Jeg så det på internettet. Du er synsk.
Hvad er det, du vil? Jeg foretager ikke læsninger mere.
Lad mig være i fred.
"Når jeg ser tilbage, var det rent vanvid.
Roret var ubrugeligt. Jeg kunne ikke styre.
Jeg var fuldkommen hjælpeløs. Havet var foruroligende mørkt.
Det, der før virkede så venligt, var nu et uhyre, der ville dræbe mig."
Har du set den franske kvinde, der var her før?
Hun er gået.
"For at være bange skal man indse, at man er i fare."
- Har du brug for hjælp? - Jeg leder efter en.
Af sted med dig.
Okay ... Vi må hellere få dig indenfor.
Kom nu.
- Hvad hedder du? - Marcus.
Okay, jeg ridser lige reglerne op, før vi går i gang.
- Jeg er ked af det med kvinden. - Hvilken kvinde?
Hende på bogmessen. Du kunne godt lide hende.
- Nej. - Jo. Undskyld, jeg forstyrrede dig.
Jeg aner ikke, hvad du taler om. Sæt dig nu ned.
Okay. Lad os komme i gang.
Jeg tager fat i dine hænder, fordi det hjælper, og så slipper jeg.
Bare rolig, jeg går ikke i trance eller noget.
Jeg tager fat i dem for at opnå forbindelse, og så slipper jeg.
Du må kun svare ja eller nej, når jeg spørger om noget.
- Forstår du det? - Ja.
Okay ... Lad mig så se dem.
Okay ...
Er en, du var nært knyttet til, gået bort?
Ja.
- En mand? - Ja.
- Han var ung, da han døde. - Ja.
Var det din bror?
Storebror.
Ikke ret meget ældre, siger han. Kun nogle få minutter.
Det gør mig ondt, knægt.
Jeg er nødt til at koncentrere mig. Han taler meget.
Og hurtigt. Han har en underlig latter.
Okay ... han siger ...
... at der er så meget, han gerne vil fortælle dig.
At du ikke vil tro, hvordan det er.
Hvordan man kan være så mange ting og så på én gang.
Og vægtløsheden. Han siger, det er sejt.
Nu griner han. Han har en sjov latter.
Øh ... okay.
Han siger, at du så op til ham og lod ham tage beslutningerne.
At du måske brugte det som en undskyldning.
Er det sandt?
Han siger, at han ikke kan gøre det mere.
At du må klare dig selv nu. Vent lige lidt ...
Nu siger han noget om en hat. Kasketten?
En kasket.
Han siger, at du skal tage den af nu. Tag den af.
Han siger, at du ikke skal gå med den mere -
- fordi det var hans.
Og at det var derfor, han slog den af hovedet på dig.
I toget? Ved du, hvad han taler om?
Okay.
Han siger, at det var godt, han gjorde det.
Og det var sidste gang, han passede på dig.
Jeg er ked af det ...
Jeg er ked af det, men han forsvinder nu. Han vil gerne gå nu.
Nej, Jase.
Du må ikke gå.
Det må du ikke. Du må ikke forlade mig.
Jeg vil ikke være her uden dig.
Du må ikke gå, Jase. Jeg savner dig.
Nu kom han tilbage. Han er her. Han siger ...
... at du ikke skal være bange for at være alene.
For det er du ikke. Han er dig, og du er ham.
Én celle ... én person.
For evigt.
Jeg savner dig. Du må ikke gå, Jase.
Kom tilbage. Jeg savner dig så frygteligt.
Nu forsvinder han igen. Vent ... det er jeg ked af.
Hvor forsvandt han hen?
- Det ved jeg desværre ikke. - Du har foretaget mange læsninger.
Jeg ved det stadig ikke. Beklager.
Vi må hellere se at få dig hjem.
- Hallo? - Mayfair.
Hvad?
Det er det hotel, hun bor på. Den kvinde, du kan lide.
Hvad mener du?
Jeg ringede til forlaget og sagde, jeg ville aflevere et brev til hende.
Så det hedder det altså. Mayfair.
Det er meget interessant, men hvad har det med mig at gøre?
Hallo?
Det var pokkers ...
Jeg må være tosset.
Godmorgen, sir.
Hej, jeg leder efter en gæst. Marie Lelay?
Der bliver desværre ikke svaret, sir. Vil De efterlade en besked?
Nej.
Jo, det vil jeg faktisk gerne. Må jeg låne kuglepen og papir?
Naturligvis.
- Værsgo. - Tak.
Det var så lidt.
Tak.
Det er lige her.
Marcus? Held og lykke.
Kom her ... Hvor har jeg dog savnet dig.
Åh, Marcus ...
Kom her. Jeg har virkelig savnet dig.
Marie?
- Hej. - Hej.